ז'אק אנקטיל
![]() | |
ז'אק אנקטיל, 1963 | |
לידה |
8 בינואר 1934![]() |
---|---|
פטירה |
18 בנובמבר 1987 (בגיל 53) רואן, צרפת ![]() |
כינוי | Monsieur Chrono |
גובה |
176 ס״מ ![]() |
משקל |
70 ק"ג ![]() |
תחום | כביש |
התמחות | רב גוני |
קבוצה נוכחית | פרש |
הישגי שיא |
![]() |
![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/Ch%C3%A2teaufort_78_Anquetil.jpg/250px-Ch%C3%A2teaufort_78_Anquetil.jpg)
ז'אק אנקטיל (בצרפתית: Jacques Anquetil; 8 בינואר 1934 בצרפת - 18 בנובמבר 1987) היה רוכב אופני כביש צרפתי.
קריירה
[עריכת קוד מקור | עריכה]אנקטיל התמחה בעיקר במרוצים נגד השעון, ונודע בעיקר כרוכב הראשון שניצח 5 פעמים בטור דה פראנס. אנקטיל היה לרוכב הראשון שזכה בכל שלושת הגרנד טורים הגדולים (זכה 5 פעמים בטור דה פראנס, פעמיים בג'ירו ד'איטליה, ופעם אחת בוואלטה אספנייה). אנקטיל ממוקם במקום ה-3 בכל הזמנים בזכיות בגראנד טורים (8), אחרי אדי מרקס (11) וברנאר אינו (10).
אנקטיל ניצח גם באחד מהמונומנטים הגדולים של מרוצי האופניים - לייז'–בסטון–לייז'. הוא ניצח במרוץ גנט - וולגם, וסיים שני וחמישי באליפות העולם לאופני כביש. אנקטיל זכה במרוץ היוקרתי ביותר נגד השעון - הגראנד פרי דה נאסיונס - 9 פעמים, הראשון שבהם היה ב-1953, בעודו בן 19 בלבד, והאחרון ב-1966, בגיל 32. אנקטיל רשם גם 5 ניצחונות במרוץ היוקרתי פאריז-ניס. סה"כ זכה אנקטיל ב-200 מרוצי כביש לאורך כל הקריירה.
למרות הישגיו, לא זכה אנקטיל לפופולריות רבה בקרב חובבי הספורט בצרפת, שראו בו מכונה חסרת רגשות, ולעיתים קרובות עודדו את יריביו על הכביש. אנקטיל נתפס בקרב הצרפתים כרוכב שהגיע להישגים בגלל ניצחונותיו המרשימים במרוצים נגד השעון, ופחות משום שהיה רוכב נחוש או בעל סיבולת גבוהה.[1] אנקטיל טען לא אחת כי מטרתו העיקרית הייתה להרוויח כסף מאופניים ותו לא.
אנקטיל היה רוכב מקצועני 16 שנה עד לפרישתו ב-1969. הוא מת מסרטן ב-1987.
הישגים עיקריים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- 5 ניצחונות בטור דה פראנס (1957, 1964-1961)
- מקום 3 בטור דה פראנס (1959)
- 2 ניצחונות בג'ירו ד'איטליה (1960, 1964)
- מקום 2 בג'ירו ד'איטליה (1959, 1961)
- מקום 3 בג'ירו ד'איטליה (1966, 1967)
- ניצחון בוואלטה אספנייה (1963)
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ז'אק אנקטיל, באתר olympedia.org
- ז'אק אנקטיל, באתר Cycling Archives
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ אמיר ענבר, אריה ליבנת, טעם של פעם – ההשקעה הניבה תשואות, באתר הארץ, 29 במאי 2012.