אוברי (שבט)
האוּבֶּרִי (בלטינית: Uberi) היה שבט קלטי ששכן ליד מקורו של נהר הרון, בקנטון ואלה של ימינו (שווייץ), בתקופת הברזל ובתקופת האימפריה הרומית.
יחד עם הננטואטס, הווראגרי והסדוני, האוברי היו חלק מהוולנסים, קבוצת שבטים שחיה בין אגם ז'נבה לבין האלפים הפניניים.[1]
שם
[עריכת קוד מקור | עריכה]הם מוזכרים כ-Uberi בתולדות הטבע של פליניוס הזקן (המאה הראשונה לספירה). [2]
גאוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]שבט האוברי שכן ליד מקורו של נהר הרון, בחלק העליון של קנטון ואלה המודרני.[3] שטחם היה ממוקם צפונית לסדוני, מערבית ללפונטי, מזרחית לננטואטס ודרומית להלווטים.[4]
לאחר שהרומאים כבשו את האזור בשנים 15–16 לפני הספירה, השטח שלהם נוהל בתחילה במשותף עם מחוז רייטיה וינדליקיה תחת לגאטוס, כאשר ככל הנראה היו להם סיוויטות (מועצות עיר) משלהם באזור המנהלי של ואליס פונינה. מאוחר יותר הם איבדו את האוטונומיה שלהם בעקבות השתלבותם ב־Alpes Graia et Poeninae על ידי קלאודיוס (41–54 לספירה), עם יצירת סיוויטס יחידה (civitas Vallensium) המשותפת עם שאר השבטים הוולנסיאנים.[1]
היסטוריה
[עריכת קוד מקור | עריכה]הם מוזכרים על ידי פליניוס הזקן כאחד מהשבטים האלפיניים שנכבשו על ידי רומא בשנים 15–16 לפני הספירה, וששמו נחקק על הטרופאום אלפיום.[1][5]
תרבות
[עריכת קוד מקור | עריכה]לאוברי היו קשרים הדוקים עם שבט הלפונטי הסמוך והגדול יותר. לפי פליניוס, הם היו למעשה תת-שבט של הלפונטי.[3] עדויות ארכאולוגיות מהאתר Gamsen-Waldmatte בבריג-גליס מצביעות על כך ששבט האוברי עבר רומניזציה חלקית בלבד.
לקריאה נוספת
[עריכת קוד מקור | עריכה]- Pliny (1938). Natural History. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Rackham, H. Harvard University Press. ISBN 9780674993648.
ביבליוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]- Graßl, Herbert (2006a). "Uberi". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e1223920.
- Graßl, Herbert (2006b). "Vallenses". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e1228280.
- Talbert, Richard J. A. (2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Princeton University Press. ISBN 978-0691031699.
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ 1 2 3 Graßl 2006b.
- ^ Pliny. Naturalis Historia, 3:135, 3:20.
- ^ 1 2 Graßl 2006a.
- ^ Talbert 2000, Map 18: Augustonemetum-Vindonissa.
- ^ Pliny. Naturalis Historia, 3:20.