רוזנות אפוליה וקלבריה
![]() |
ערך ללא מקורות
| |
ערך ללא מקורות | |
![]() | |
![]() | |
הדוכסות (בירוק) בהקשר הפוליטי של איטליה והבלקן ב-1084. | |
ממשל | |
---|---|
עיר בירה |
מלפי (1043–1077) סלרנו (1077–1130) |
גאוגרפיה | |
יבשת |
אירופה ![]() |
היסטוריה | |
תאריכי הקמה |
1059 ![]() |
תאריכי פירוק |
1130 ![]() |
ישות קודמת |
הקטפאנות של איטליה ![]() ![]() אמירות סיציליה |
ישות יורשת |
![]() ![]() |
![]() ![]() |
רוזנות אפוליה וקלבריה (בלטינית: Comitatus Apuliae et Calabriae), לימים דוכסות אפוליה וקלבריה (בלטינית: Ducatus Apuliae et Calabriae), הייתה מדינה נורמנית שנוסדה על ידי גיום מאוטוויל בשנת 1043, שהורכבה מהשטחים של גרגאנו, קפיטנאטה, אפוליה, וולטורה ורוב קמפניה. היא הפכה לדוכסות כאשר רובר גיסקאר הועלה לדרגת דוכס על ידי האפיפיור ניקולאוס השני ב-1059.
הדוכסות נוסדה בשנת 1130, כאשר הדוכס האחרון של פוליה וקלבריה, רוג'רו השני, הפך למלך סיציליה. לאחר מכן, התואר דוכס שימש לסירוגין כתואר ליורש העצר של ממלכת סיציליה.
הקמה
[עריכת קוד מקור | עריכה]גיום הראשון מאוטוויל חזר למלפי בספטמבר 1042 והוכר על ידי כל הנורמנים כמנהיג עליון. הוא פנה לגיאמאר הרביעי, נסיך סלרנו, ולריינולף דרנגוט, רוזן אוורסה, והציע לשניהם ברית. עם איחוד המשפחות הנורמניות של אוטוויל ודרנגוט, העניק גואימאר הכרה רשמית בכיבושים הנורמניים. בסוף השנה ולתוך 1043, גיום וריינולף נפגשו באספה במלפי עם הברונים הנורמנים והלומברדים.
בפגישה, גואימאר הרביעי מסלרנו הבטיח את הדומיננטיות של אוטוויל על מלפי. גיום מאוטוויל יצר את הליבה השנייה של נחלותיו ובידל את עצמו מריינולף הראשון מאוורסה, מנהיג השטחים של קמפניה. כל הברונים הנוכחים קיבלו להיות וסאלים של גואימאר, שהכיר בגיום הראשון מאוטוויל כראשון שקיבל את התואר רוזן אפוליה. כדי להדק את שליטתו, הוא הציע להתחתן עם אחייניתו של גואימאר, גוידה, בתו של גי, דוכס סורנטו. גואימאר אישר מחדש את תואר הרוזן גם לריינולף, שהקים את רוזנות פוליה.
בשנת 1047, דרוגו מאוטוויל מונה ל"רוזן" של אפוליה וקלבריה על ידי הקיסר היינריך השלישי, עם שטחים שאבדו על ידי גואימאר הרביעי מנסיכות סלרנו.
דוכסות אפוליה וקלבריה
[עריכת קוד מקור | עריכה]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a4/Southern_Italy_1112.svg/220px-Southern_Italy_1112.svg.png)
בשנת 1043, נסיך סלרנו, גואימאר החמישי, קיבל את התארים דוכס אפוליה וקלבריה, אם כי הלגיטימיות של התואר הזה (כיוון שהוא לא הוכר רשמית על ידי שום כוח אוניברסלי) מוטל בספק משפטי; למעשה, בשנת 1047, הקיסר היינריך השלישי התערב כדי לתבוע את התואר הדוכסי.
עם זאת, לאחר 1059, הרוזנות נקראה באופן רשמי Ducato di Puglia e Calabria ("דוכסות אפוליה וקלבריה"), מכיוון שרובר גיסקאר כונה "דוכס" על ידי האפיפיור ניקולאוס השני.
סלרנו נכבשה בשנת 1077 על ידי הנורמנים, ושטחים אלו נוספו לדוכסות אפוליה וקלבריה ועם כיבוש זה, שלטו הנורמנים בכל דרום איטליה, למעט דוכסות נאפולי הקטנה. בשנה שלאחר מכן, הבירה הועברה ממלפי לסלרנו, והנורמנים החלו להתמקד בהשלמת כיבוש סיציליה. הם הקימו בהדרגה, עד 1091, את המבשר של ממלכת סיציליה, המדינה המאוחדת הראשונה בדרום איטליה שנוסדה ב-1130.
סלרנו נותרה בירת הישות הפוליטית הזו בדרום איטליה במשך חצי מאה (מ-1078 עד 1130), העיר פרחה עם ה-Schola Medica Salernitana, בית הספר לרפואה הראשון באירופה.