רכישת לואיזיאנה
![]() | |
![]() | |
ממשל | |
---|---|
שפה נפוצה | אנגלית, צרפתית |
עיר בירה | ניו אורלינס |
גאוגרפיה | |
יבשת | אמריקה הצפונית |
היסטוריה | |
הקמה | |
תאריך | 4 ביולי 1803 |
פירוק | |
תאריך | 1 באוקטובר 1804 |
ישות קודמת |
![]() |
ישות יורשת |
![]() ![]() |
שטח בעבר | 2,147,000 קמ"ר (נכון ל־1803) |
אוכלוסייה בעבר | 60,000 (נכון ל־1803) |
![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/National-atlas-1970-1810-loupurchase-He.png/400px-National-atlas-1970-1810-loupurchase-He.png)
רכישת לואיזיאנה (באנגלית: Louisiana Purchase, בצרפתית: Vente de la Louisiane) היא עסקה שבוצעה ב-30 באפריל 1803, ובה קנתה ארצות הברית מצרפת את לואיזיאנה הצרפתית, שטח של 2,147,000 קמ"ר, השוכן במרכז ארצות הברית של היום, תמורת כ-11,250,000 דולר. בנוסף כללה העסקה ביטול חובות של צרפת לארצות הברית בשווי 3,750,000 דולר, שווה ערך לכ-278,000,000 דולר במחירי 2003. רכישת לואיזיאנה כמעט והכפילה את שטחה של ארצות הברית באותם ימים, ומהווה כ-23% משטחה היום.
השטח שנרכש כולל את שטחן (כולו או חלקו) של המדינות הבאות (לפי הגבולות של היום): ארקנסו, מיזורי, איווה, מינסוטה, דקוטה הצפונית, דרום דקוטה, נברסקה, ניו מקסיקו, צפון טקסס, אוקלהומה, קנזס, מונטנה, ויומינג, קולורדו, לואיזיאנה ושטח קטן בקנדה של היום.
המשא והמתן על הרכישה התבצע בין נציגי הנשיא תומאס ג'פרסון לבין נציגי שליט צרפת נפוליאון. המוטיבציה הראשונית לרכישת השטח הייתה הרצון האמריקני לשליטה מלאה בעיר ניו אורלינס, השוכנת במוצא נהר המיסיסיפי לים. בנוסף, ארצות הברית, שצברה חובות רבים למדינות אשר תמכו בה במלחמת העצמאות, רצתה להשתמש בכסף שאותו תקבל מאזרחים שיקנו אדמות בחלקים אלה של המדינה על מנת לשלם את כספי החובות. תפישת הנשיא האמריקאי, לפיה עתיד המדינה החדשה שקמה הוא במערב היבשת, לא הייתה מושרשת עדיין בעם האמריקאי ועל כן רצונו לרכוש שטח אדמה כל כך גדול לא התקבל בצורה טובה בקרב חלק ניכר מההנהגה האמריקאית. יריביו חששו מחוסר תמיכת העם במהלך, לצד חוסר בכוח צבאי שיגן על השטח הזה, כמו גם יילחם בשבטים הילידים המקומיים. נטען כי במהלך המשא והמתן החליט נפוליאון להציע לאמריקנים את כל השטח שבשליטת צרפת, וזאת כמחווה של רצון טוב לאמריקנים, כצעד אסטרטגי כנגד בריטניה וכן במטרה להשתמש בכספי המכירה על מנת להגדיל את צבאו לקראת המערכות הצבאיות שתכנן באירופה.
ההסכם נחתם בצרפת באפריל 1803, והובא לידיעת העם האמריקני ב-4 ביולי. ב-20 באוקטובר הוא אושר על ידי הסנאט האמריקני, וב-20 בדצמבר החלה העברת השטח בפועל להתבצע עם מסירת העיר ניו אורלינס לידי האמריקאים. ב-4 ביולי 1805 הוכרזו שטחי הרכישה מצפון לקו רוחב 33 צפון כטריטוריה מאורגנת מאוגדת בשם טריטוריית לואיזיאנה ב-1812 שונה שמה של הטריטוריה לטריטוריית מיזורי. החלק מדרום לקו הרוחב 33 נכלל בטריטוריית אורלינס שהפכה ב-1812 למדינת לואיזיאנה.
הרכישה עוררה סערה ציבורית[דרושה הבהרה], שנבעה מהטענה שהרכישה אינה חוקתית, וכן מחשש שאזרחי הטריטוריות החדשות ישנו את אופייה של ארצות הברית הצעירה. אמריקאים צפוניים רבים חששו שהכנסת הקהילות החקלאיות והלא-מתועשות, קהילות שהעבדות שגשגה בהן, תוריד את הדומיננטיות של המדינות הצפון-מזרחיות (ניו אינגלנד), ותהפוך את ארצות הברית ממדינה מסחרית ותעשייתית למדינה חקלאית.
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- רכישת לואיזיאנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
- ארצות הברית: רכישות שטחים
- לואיזיאנה: היסטוריה
- ארקנסו: היסטוריה
- מיזורי: היסטוריה
- איווה: היסטוריה
- מינסוטה: היסטוריה
- דקוטה הצפונית: היסטוריה
- דקוטה הדרומית: היסטוריה
- נברסקה: היסטוריה
- ניו מקסיקו: היסטוריה
- טקסס: היסטוריה
- אוקלהומה: היסטוריה
- קנזס: היסטוריה
- מונטנה: היסטוריה
- ויומינג: היסטוריה
- קולורדו: היסטוריה
- האימפריה הקולוניאלית הצרפתית
- אמנות והסכמים במאה ה-19
- 1803 בארצות הברית
- יחסי ארצות הברית – צרפת
- ארצות הברית: אמנות והסכמים
- צרפת: אמנות והסכמים
- נשיאות תומאס ג'פרסון