קרב מונסטיר (1912)
![]() | ||||||||||||||||||
מראה מאזור הלחימה לאחר הקרב | ||||||||||||||||||
מלחמה: מלחמת הבלקן הראשונה | ||||||||||||||||||
תאריכים | 16 בנובמבר 1912 – 19 בנובמבר 1912 (4 ימים) | |||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
מקום | אזור העיר ביטולה | |||||||||||||||||
קואורדינטות |
41°01′58″N 21°20′25″E / 41.03278°N 21.34028°E | |||||||||||||||||
תוצאה | תבוסה עות'מאנית וכיבוש ביטולה על ידי הצבא הסרבי | |||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||
קרב מוֹנָסְטִיר היה קרב שהתחולל במהלך מלחמת הבלקן הראשונה בין צבא האימפריה העות'מאנית לבין כוחות צבא ממלכת סרביה בין ה-16 בנובמבר ל-19 בנובמבר 1912, והסתיים בניצחון סרבי וכיבוש העיר מונסטיר.
הקרב והשלכותיו
[עריכת קוד מקור | עריכה]באוקטובר 1912 הוכה הצבא העות'מאני ליד קומאנובו. כוחות ארמיית הווארדאר העות'מאנית (אנ') נסוגו וייצבו קו הגנה ליד העיר מונסטיר. כוחות הארמייה הראשונה הסרבית בפיקודו של פטר בויוביץ' נעו לכיוון העיר, וב-16 בנובמבר נתקלו באש ארטילרית עות'מאנית. הסרבים תגברו את כוחות הארטילריה שלהם, ופתחו בהרעשה נרחבת על הכוחות העות'מאניים. הארטילריה העות'מאנית שותקה, וכוחות ארמיית הווארדאר החלו בנסיגה מהאזור. ב-19 בנובמבר נכנסו הכוחות הסרביים למונסטיר, כבשו אותה, וממנה המשיכו לאוחריד. הכוחות העות'מאניים נסוגו לעיר רסן, והקרב הגיע לסיומו.
העות'מאנים איבדו 3,000 חיילים בקרב, ובכללם חלק מקציני הפיקוד הבכיר של ארמיית הווארדאר, כגון, פתהי פאשה שנפצע קשה בקרב ומת מאוחר יותר בעיר רסן. 5,600 חיילים עות'מאניים נפלו בשבי, ועוד כ-5,000 חיילים ערקו משורות הצבא.
הסרבים איבדו 539 חיילים ועוד 2,121 נפצעו. לאחר הקרב שלטו למעשה הסרבים באזור מקדוניה הווארדארית. בויוביץ' הורה לכוחות להמשיך לעבר סלוניקי, אך מפקד הצבא הסרבי ראדומיר פוטניק הורה לו להימנע מכך בשל החשש לעימות עם הכוחות הבולגריים והיווניים.
השלכות הקרב על יהודי ביטולה
[עריכת קוד מקור | עריכה]ערך מורחב – יהדות ביטולה
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה הפכה ביטולה לאזור קרבות. בתחילה הביסו העות'מאנים את צבא ממלכת יוון, אך בהמשך הצטרפו כוחות סרביים למערכה. במהלך כיבוש העיר נבזזו חנויות ומבני ציבור של הקהילה. כן נגרמו נזקים למבני מגורים, חנויות ומבני ציבור. חלק מבני הקהילה עזבו את מונסטיר לערים באזור יוון כגון סרס.[1]
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ שלמה אלבוחר, קהילת מונסטיר (ביטולה), מקדוניה, הוצאת הספרייה הציונית, ירושלים, 2005, עמודים 55-54.