אבו כרב אסעד
פטירה |
440 ![]() | ||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
![]() ![]() |
אַבּוּ כַּרִבּ אַסְעַד (בערבית: أبو كرب أسعد; נפטר בשנת 420) היה מונרך חִמְיַרִי במפנה המאה ה-5, שלפי רוב המקורות ההיסטוריים התגייר.
רקע
[עריכת קוד מקור | עריכה]במקורות היהודיים מופיע שישוב יהודי ענק היה בחצי האי ערב שמקורו בגלות יהודה שגלתה בבית ראשון. כך כתוב באיכה רבה ב', ד': "שמונים אלפים פרחי כהונה בקעו בחיילותיו של נבוכדנאצר ובידן מגיני זהב, הלכו להם אצל ישמעאלים והוציאו להם מיני מלוחים ונודות מנופחות אמרו להם נשתה קדמיי אמרו להן אכלו קדמיי, ולבתר כן אתון שתיין מן דאכלון הוה נסיב כל חד וחד מינייהו זיקא ויהב ליה בפומיה, והוה רוחא עליל בכריסה ובקעה ליה הה"ד (ישעיה כא, יג): "מַשָּׂא בַּעְרָב בַּיַּעַר בַּעְרַב תָּלִינוּ אֹרְחוֹת דְּדָנִים" (יד): "לִקְרַאת צָמֵא הֵתָיוּ מָיִם יֹשְׁבֵי אֶרֶץ תֵּימָא בְּלַחְמוֹ קִדְּמוּ נֹדֵד"
חצי האי ערב של המאה ה-4 וה-5 היה נטוע בין שתי האימפריות המתחרות, ביזנטיון הנוצרית מחד ופרס הזורואסטרית מאידך.
גיורו של המלך
[עריכת קוד מקור | עריכה]בעוד רוב המקורות מסכימים כי אבו כרב (מלך בין 385 עד 420) היה הראשון בין מלכי חמיר שהתגייר, נסיבות ההתגיירות אפופות אגדות עם. ככל הנראה הגיור התרחש בשנת 390, במהלך מסעות לחימה פנימיים שניהל ביַתְ'רִבּ מול מתקוממים שהרגו את קרוב משפחתו שהתעמר בהם. אחיינו של אבו כרב, חרית' אבן-עמרו, שהתגייר אף הוא, התמנה כמושל מכה ויתר'ב.
ב-420 נרצח אבו כרב בידי שומרי ראשו, ובנו, חסן, מלך במקומו.
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- אליקים כרמולי, אַבּוּ-כַּרְבְּ אַסַּעַד, בתוך: תולדות גדולי ישראל, מיץ: אפרים הדאמר, תקפ"ח. עמ' יא-יב, באתר היברובוקס
- חיים שוארצבוים, גרים ומתייהדים בחצי-האי ערב, באתר "דעת" (מתוך: מחניים, גיליון צ"ב, ה'תשכ"ד)