ראג'ה יוגה
![]() |
יש לערוך ערך זה. ייתכן שהערך סובל מבעיות ניסוח, סגנון טעון שיפור או צורך בהגהה, או שיש לעצב אותו, או מפגמים טכניים כגון מיעוט קישורים פנימיים.
| |
יש לערוך ערך זה. ייתכן שהערך סובל מבעיות ניסוח, סגנון טעון שיפור או צורך בהגהה, או שיש לעצב אותו, או מפגמים טכניים כגון מיעוט קישורים פנימיים. | |
רָאגַ'ה יוֹגַה (מסנסקריט: राजयोग, rājayoga, מילולית "היוגה המלכותית") היא יוגה שעוסקת בשליטה בהכרה. כיוון שהראג'ה יוגה עוסקת בשליטה בהכרה היא אחד מהשבילים היוגים המרכזיים. ראג'ה יוגה כוללת טכניקות של תרגילי ריכוז ומדיטציה כדי להגיע לחוויה של האמת ולהגיע בסופו של דבר לשחרור, המתואר בהגות ההינדית כמוקשה (moksha). היוגים ממשילים את החומר של ההכרה לאגם, הגלים על פני האגם מתוארים כגלי המחשבות. הקרקעית של האגם היא הנשמה שאותה מנסה לחוות היוגי. כמו שכדי לראות את הקרקעית גלי האגם צריכים לשקוט כך גם היוגי מתאמן להשקיט את גלי המחשבה כדי לחוות את הנשמה. הנשמה מתוארת כ-"סאט צ'יט אננדה", "קיום מוחלט, נועם מוחלט, ידע מוחלט", והיא תמצית האושר אותו מחפש האדם (ראג'ה יוגה, סוואמי ויווקננדה). הראג'ה יוגה מתארת את התהליכים הפנימיים המתרחשים בהכרה של האדם. תרגול סדיר בראג'ה יוגה אמור להקנות למתרגל ריכוז גבוה ושקט נפשי. הכתב העתיק שמתאר את שלבי התרגול בראג'ה יוגה הוא הסוטרות של פטנג'לי. כתב זה ניתן על ידי פאטאנג'אלי מהארישי שחי בערך לפני כ-2000 שנה.
על התלמיד ההולך ברג’ה יוגה לטפס צעד אחר צעד לפי סדר שמונת השלבים שלה: יאמה - הכוללת תרגולים כגון, אי פגיעה, אמיתות, אי גנבה, טהרה מינית ואי חמדנות; ניאמה - כוללת תרגולים כגון, נקיות פנימית וחיצונית, הסתפקות, לימוד פנימי וחיצוני, היכנעות. שני אלה כוללים עבודה על המידות המוסריות. אסאנה - תנוחת הגוף בתרגול, כדי לשלוט בהיבטים הסטטים של הגוף (כגון כאב ותחושות) ולבנות יכולת להתקדם לתרגולים מתקדמים בראג'ה יוגה; פרנאיאמה - שליטה בהיבט הדינמי של הגוף (נשימה); פראטאיארה - שליטה בחושים כדי לשלוט על ההכרה ולרכוש עוצמה; דהארנה - ריכוז; דאיהאנה - מדיטציה; סמדהי - מצב של תודעת-על שבו מגיעים לשחרור ולחוויית אחדות.
המדיטציה, שהתפשטה מאוד במערב, היא האיבר השביעי של הראג'ה יוגה. על פי הבנה זו, כאשר האדם משקיט את גלי המחשבה שלו הוא יכול לראות ולחקור את עולמו הפנימי. פטנג'לי כותב בסוטרה השנייה שלו שיוגה היא הפסקת כל גלי ההכרה. בסוטרה השלישית הוא כותב: "בזמן הזה (כשגלי המחשבה דוממים), נח המתבונן בטבעו האמיתי" (דיווננדה, 1998, עמ’ 147).