מוחמד מיעארי
![]() | |||||
לידה |
12 באפריל 1939 (בן 85) אל-בירווה, פלשתינה (א"י) | ||||
---|---|---|---|---|---|
מדינה |
![]() | ||||
השכלה | האוניברסיטה העברית בירושלים | ||||
מפלגה |
הרשימה המתקדמת לשלום, ברית לאומית דמוקרטית ![]() | ||||
| |||||
![]() ![]() |
מוחמד מיעארי (בערבית - محمد ميعاري; נולד ב-12 באפריל 1939) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם רשימה המתקדמת לשלום.
ביוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]מוחמד מיעארי נולד בכפר אל-בירווה, שחרב במלחמת העצמאות וגדל במכר ליד עכו. למד בתיכון כפר יאסיף והיה חבר בתנועת הנוער הערבי החלוצי. עשה את חוק לימודיו בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך כעורך דין, כשהוא מתמחה בנושא הסדר קרקעות. היה פעיל במהלך לימודיו בוועד הסטודנטים הערבים. היה ממייסדי תנועת אל ארד ונבחר למקום השלישי ב"רשימת הסוציאליסטים", שרצה לבחירות ונפסלה בשנת 1965. נמנה עם יוזמי "ועד ההגנה על האדמות הערביות", הגוף שיזם את "יום האדמה".
היה ממקימי הרשימה המתקדמת לשלום ונבחר מטעמה לכנסת ה-11 ב-1984 ולכנסת ה-12 ב-1988.
בשל השתתפותו ב-1985 בעצרת זיכרון לפאהד קוואסמה, ממנהיגי אש"ף, שבאותה עת היה מוגדר כארגון עוין, הגיש מיכאל איתן בקשה לוועדת הכנסת, וזו הסירה את חסינותו של מיעארי. מיעארי עתר לבג"ץ,[1] אשר בפסק דין תקדימי, ברוב של 3 מול 2, ביטל החלטה זו בנימוק שזו הייתה ענישה ולא למטרת הליך פלילי. הצעות נוספות להסרת חסינותו בכנסת בוטלו.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הצטרף לבל"ד, בבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-120 הסמלי והאחרון ברשימה זו לכנסת, ובבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-102 הסמלי.
ב-2011, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, ועמדותיה של המפלגה בעד המורדים הסורים ונגד משטרו של הנשיא בשאר אל-אסד, החליט להפסיק את חברותו במפלגה, וכשלוש שנים מאוחר יותר, היה שותף להקמת תנועה חדשה חוץ-פרלמנטרית של פורשים מבל"ד, על רקע התנגדותם של הפורשים לקו הרשמי של המפלגה, תחת השם "כפאח" (בעברית: מאבק).[2]
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]מוחמד מיעארי, באתר הכנסת (לגרסה בערבית)
- מוחמד מיעארי, באתר כנסת פתוחה
- רמי רוזן, ערפאת: ליהודים בלבד, כותרת ראשית, 26 באוקטובר 1983
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ בגץ 620/85 מוחמד מיעארי נגד יו"ר הכנסת, ח"כ שלמה הלל, ניתן ב-11 באוקטובר 1987
- ^ חסן שעלאן, התפצלו מבל"ד: "ממלאת הוראות של בשארה", באתר ynet, 2 בנובמבר 2014