טייסת 147 – הבדלי גרסאות
←היסטוריה: תמונות תגיות: שוחזרה עריכה ממכשיר נייד עריכה מיישום נייד עריכה ביישום אנדרואיד |
|||
שורה 25: | שורה 25: | ||
בשנת [[1967]], ערב [[מלחמת ששת הימים]], הוקמה הטייסת שנית ב[[בסיס חצרים]], והפעילה מטוסי [[פוגה מגיסטר]] של בית הספר לטיסה. הטייסת כללה בוגרים טריים של [[קורס טיס (צה"ל)|קורס טיס]] וטייסים ותיקים (לדוגמה [[אלי איל]], מטייסי [[מלחמת העצמאות]]). במלחמה עסקה הטייסת בעיקר בתקיפת מטרות קרקע ב[[רקטה|רקטות]], פצצות וזוג מקלעי [[7.62x51 מ"מ נאט"ו|7.62 מ"מ]] שהותקנו במטוסי הפוגה. ביום הראשון למלחמה הטייסת תקפה יעדים בחזית המצרית. ביום השני למלחמה התרחקה חזית הלחימה המצרית אל תוך [[סיני]] ויצאה מטווח הפעילות של מטוסי הפוגה ועל כן החל מהיום השני הטייסת הופנתה לסייע בחזית [[ירדן]] שם התקיפה בעיקר כוחות שריון. ביומה החמישי של המלחמה הועברה הטייסת לבסיס [[רמת דוד]] לשם סיוע לכוחות הקרקע בחזית הסורית במהלך גיחות הסיוע נהרג מפקד הטייסת. הטייסת איבדה במלחמה שישה מטוסים וטייסים, בהם מפקד הטייסת רס"ן [[אריה בן-אור]] וסגנו סרן {{יזכור|ארנון%20לבנת%20ליבמן/en_87888bfecef0de6bd9e4224a01d1d3d1|ארנון לבנת}}. שיעור האבדות הגדול, יחסית לגודל הטייסת, יחד עם היעדר [[כיסא מפלט]] במטוסי הפוגה, הוביל להפסקת השימוש המבצעי במטוסים אלה, והטייסת נסגרה לאחר המלחמה. |
בשנת [[1967]], ערב [[מלחמת ששת הימים]], הוקמה הטייסת שנית ב[[בסיס חצרים]], והפעילה מטוסי [[פוגה מגיסטר]] של בית הספר לטיסה. הטייסת כללה בוגרים טריים של [[קורס טיס (צה"ל)|קורס טיס]] וטייסים ותיקים (לדוגמה [[אלי איל]], מטייסי [[מלחמת העצמאות]]). במלחמה עסקה הטייסת בעיקר בתקיפת מטרות קרקע ב[[רקטה|רקטות]], פצצות וזוג מקלעי [[7.62x51 מ"מ נאט"ו|7.62 מ"מ]] שהותקנו במטוסי הפוגה. ביום הראשון למלחמה הטייסת תקפה יעדים בחזית המצרית. ביום השני למלחמה התרחקה חזית הלחימה המצרית אל תוך [[סיני]] ויצאה מטווח הפעילות של מטוסי הפוגה ועל כן החל מהיום השני הטייסת הופנתה לסייע בחזית [[ירדן]] שם התקיפה בעיקר כוחות שריון. ביומה החמישי של המלחמה הועברה הטייסת לבסיס [[רמת דוד]] לשם סיוע לכוחות הקרקע בחזית הסורית במהלך גיחות הסיוע נהרג מפקד הטייסת. הטייסת איבדה במלחמה שישה מטוסים וטייסים, בהם מפקד הטייסת רס"ן [[אריה בן-אור]] וסגנו סרן {{יזכור|ארנון%20לבנת%20ליבמן/en_87888bfecef0de6bd9e4224a01d1d3d1|ארנון לבנת}}. שיעור האבדות הגדול, יחסית לגודל הטייסת, יחד עם היעדר [[כיסא מפלט]] במטוסי הפוגה, הוביל להפסקת השימוש המבצעי במטוסים אלה, והטייסת נסגרה לאחר המלחמה. |
||
בשנת [[1978]] נפתחה הטייסת מחדש על ידי [[חנוך פטישי]], שוב בבסיס חצרים, כטייסת [[סקייהוק]] ("עיט"). בתחילה היו מטוסיה מדגם A-4E, ומאוחר יותר רוכזו בה מטוסי A-4F, שהגיעו ב[[מבצע ניקל גראס]] (ה[[רכבת אווירית|רכבת האווירית]] של [[מלחמת יום הכיפורים]]). מטוסיה זוהו באמצעות [[מייצב כיוון]] צבוע צהוב. |
בשנת [[1978]] נפתחה הטייסת מחדש על ידי [[חנוך פטישי]], שוב בבסיס חצרים, כטייסת [[סקייהוק]] ("עיט"). בתחילה היו מטוסיה מדגם A-4E, ומאוחר יותר רוכזו בה מטוסי A-4F, שהגיעו ב[[מבצע ניקל גראס]] (ה[[רכבת אווירית|רכבת האווירית]] של [[מלחמת יום הכיפורים]]). מטוסיה זוהו באמצעות [[מייצב כיוון]] צבוע צהוב. |
||
ב-14 באוקטובר 1979 איבדה הטייסת שני מטוסים בהתנגשות אווירית בעת טיסת אימונים, כאשר "עיט" מספר 339 שהוטס על ידי טייס צעיר, {{יזכור|98110|לי-און גולדנברג ("גולדי")}}, התנגש במוביל שלו, שהיה גם סגן מפקד הטייסת, שהטיס את "עיט" מספר 609.{{הערה|1={{מרקיע שחקים|אמיר שגב|נופלי חיל האוויר|134771/נופלי-חיל-האוויר}}.}} |
ב-14 באוקטובר 1979 איבדה הטייסת שני מטוסים בהתנגשות אווירית בעת טיסת אימונים, כאשר "עיט" מספר 339 שהוטס על ידי טייס צעיר, {{יזכור|98110|לי-און גולדנברג ("גולדי")}}, התנגש במוביל שלו, שהיה גם סגן מפקד הטייסת, שהטיס את "עיט" מספר 609.{{הערה|1={{מרקיע שחקים|אמיר שגב|נופלי חיל האוויר|134771/נופלי-חיל-האוויר}}.}} |
גרסה מ־18:08, 17 ביוני 2024
![]() | |
סמלה של הטייסת מאפריל 2024, עת נפתחה מחדש כטייסת כטמ"מים | |
פרטים | |
---|---|
כינוי | "טייסת האיל הנוגח" |
מדינה |
![]() |
שיוך |
![]() |
סוג | טייסת כלי טיס בלתי מאויש |
בסיס האם |
![]() |
אירועים ותאריכים | |
תקופת הפעילות |
כטייסת סטירמנים: 1956 – 1956 כטייסת פוגות: 1967 – 1967 כטייסת עיטים: 1978 – 1985 כטייסת כטמ"מים: 2024 – הווה |
נתוני היחידה | |
ייעוד | כלל סוגי משימות ההתקפה וההגנה. |
כלי טיס | כוכב (הרמס 900) |
כלי טיס בעבר |
סקייהוק A-4F, סקייהוק A-4E, פוגה מגיסטר, סטירמן |
טייסת 147, המכונה גם "טייסת האיל הנוגח" (נודעה בעבר גם בכינוי "טייסת הפוגות"), היא טייסת בחיל האוויר הישראלי, המפעילה כלי טיס בלתי מאוישים, הפועלת מבסיס פלמחים.
בעבר הייתה טייסת מטוסי קרב אשר טרם סגירתה הפעילה מטוסי סקייהוק A-4F, והייתה מוצבת בבסיס חצרים. הטייסת נפתחה ונסגרה מספר פעמים במהלך שנות קיומה.
היסטוריה
בשנת 1956, ערב מבצע קדש, הוקמה טייסת 147 בפיקודו של מאיר שפר, כטייסת חירום של בית הספר לטיסה, וכללה מטוסי סטירמן של בית הספר. הטייסת נסגרה לאחר סיום המבצע.
בשנת 1967, ערב מלחמת ששת הימים, הוקמה הטייסת שנית בבסיס חצרים, והפעילה מטוסי פוגה מגיסטר של בית הספר לטיסה. הטייסת כללה בוגרים טריים של קורס טיס וטייסים ותיקים (לדוגמה אלי איל, מטייסי מלחמת העצמאות). במלחמה עסקה הטייסת בעיקר בתקיפת מטרות קרקע ברקטות, פצצות וזוג מקלעי 7.62 מ"מ שהותקנו במטוסי הפוגה. ביום הראשון למלחמה הטייסת תקפה יעדים בחזית המצרית. ביום השני למלחמה התרחקה חזית הלחימה המצרית אל תוך סיני ויצאה מטווח הפעילות של מטוסי הפוגה ועל כן החל מהיום השני הטייסת הופנתה לסייע בחזית ירדן שם התקיפה בעיקר כוחות שריון. ביומה החמישי של המלחמה הועברה הטייסת לבסיס רמת דוד לשם סיוע לכוחות הקרקע בחזית הסורית במהלך גיחות הסיוע נהרג מפקד הטייסת. הטייסת איבדה במלחמה שישה מטוסים וטייסים, בהם מפקד הטייסת רס"ן אריה בן-אור וסגנו סרן ארנון לבנת. שיעור האבדות הגדול, יחסית לגודל הטייסת, יחד עם היעדר כיסא מפלט במטוסי הפוגה, הוביל להפסקת השימוש המבצעי במטוסים אלה, והטייסת נסגרה לאחר המלחמה.
בשנת 1978 נפתחה הטייסת מחדש על ידי חנוך פטישי, שוב בבסיס חצרים, כטייסת סקייהוק ("עיט"). בתחילה היו מטוסיה מדגם A-4E, ומאוחר יותר רוכזו בה מטוסי A-4F, שהגיעו במבצע ניקל גראס (הרכבת האווירית של מלחמת יום הכיפורים). מטוסיה זוהו באמצעות מייצב כיוון צבוע צהוב.
ב-14 באוקטובר 1979 איבדה הטייסת שני מטוסים בהתנגשות אווירית בעת טיסת אימונים, כאשר "עיט" מספר 339 שהוטס על ידי טייס צעיר, לי-און גולדנברג ("גולדי"), התנגש במוביל שלו, שהיה גם סגן מפקד הטייסת, שהטיס את "עיט" מספר 609.[1]
במלחמת לבנון הראשונה פיקד על הטייסת סא"ל אבירם כהן.[דרוש מקור]
בתחילת שנות ה-80 הפכה הטייסת לטייסת מילואים, כאשר רק השלד בה נשאר מבצעי. ב-1985 נסגרה הטייסת.[2]
בתחילת אפריל 2024 נפתחה הטייסת מחדש בבסיס פלמחים כטייסת כטמ״ם המפעילה את כטמ"ם "כוכב" (הרמס 900).[3]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/88/Unmanned_aerial_vehicles_in_Israeli_military_service%2C_August_2022_VII.jpg/220px-Unmanned_aerial_vehicles_in_Israeli_military_service%2C_August_2022_VII.jpg)
סמל הטייסת
בשנת 1967, כשבועיים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, עוצב סמל הטייסת, שהיה שילוב של כנפיים וטנק. שילוב שבא לציין את שיתוף הפעולה הצמוד בין הטייסת לבין כוחות השריון.[4]
סמל "האייל המכונף" של הטייסת עוצב על ידי אריה מוסקוביץ' בשנת 1978. בטיוליו באזור בסיס חצרים, צפה מוסקוביץ' בקרב בין שני יעלים במדבר, אותם זיהה בטעות כאיילים. מהמחזה שנגלה לפניו, שאב את השראתו לעיצוב הסמל. לסמל נוסף צבע צהוב כרקע, כאזכור לחולות הנגב. "האייל המכונף" נחשב לסמל ייחודי, שכן חיה מסוג זה לא אופיינית לייצוגה של טייסת.[5]
-
סמלה של הטייסת עד אפריל 2024
-
סמלה של הטייסת בתקופת "מלחמת ששת הימים", בה שימשו מטוסי ה"פוגה מגיסטר" לתקיפת מטרות קרקע, ולסיוע לכוחות השריון
גלריה
לקריאה נוספת
קישורים חיצוניים
- אלי אייל, טייסת הפוגות במלחמת ששת הימים, באתר "מרקיע שחקים"
- עודד גלוברמן, גם טייסת הפוגות נשלחה למלחמה, בטאון חיל האוויר 186, סיוון תשנ"ב - יוני 1992, עמ' 61 - 66, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האויר
- טייסת 147, באתר "מרחב אווירי"
- טייסת 147, באתר "מרקיע שחקים"
- בצל הלחימה: טייסת כטמ"ם חדשה, באתר ערוץ 7, 8 באפריל 2024
טייסת חדשה שתפעיל את כטמ"ם הכוכב נפתחה בפלמחים - "האייל הנוגח", באתר צה"ל, 8 באפריל 2024
- שירלי אבידור, "חרבות ברזל": מפקד טייסת 147 בראיון מיוחד, באתר חיל האוויר הישראלי
הערות שוליים
- ^ אמיר שגב, נופלי חיל האוויר, באתר "מרקיע שחקים".
- ^ חיל האוויר, טייסת 147 נפתחת מחדש, 8.4.24
- ^ זוהי שעת מלחמה״: טייסת הכטמ"ם 147 נפתחה מחדש, באתר חיל האוויר הישראלי
- ^ טייסת 147 "הפוגות" במלחמת ששת הימים - באתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל.
- ^ קליה בן עמרם ונעה כפרי, סיפורי סמלים, באתר חיל האוויר הישראלי, פברואר 2008.